Eteläinen Tyynimeri 1897
15 vuotta sitten kaksi lasta joutui autiolle saarelle.
He varttuivat kahden tuossa paratiisissa.
Vartuttuaan he rakastuivat ja saivat lapsen.
Järkyttävä onnettomuus ajoi heidät pois saarelta.
He ajelehtivat merellä ja uskoivat kuolevansa.
Sitten lähistölle ilmestyi purjelaiva...
Pieni vene on tuuliajolla!
Tyyrpuurin puolella!
Ohjatkaa tuulta päin. Vene esille.
Varovasti. Ottakaa genoapurje.
Onko veneessä matkustajia?
Ottakaa köydestä kiinni.
Tuokaa vene tänne.
Täällä on mies ja nainen.
- Ovatko he hengissä? - He ovat kuolleita.
Kapteeni, täällä on lapsi! Hän on hengissä!
Minä otan hänet.
Älä itke.
Luovutamme ruumiit meren syliin maatumaan-
- siihen asti, kunnes meri luovuttaa vainajat-
- ja Herramme Jeesus Kristus kutsuu heidät taivaaseen. Aamen.
Kapteeni, lääkärillä on asiaa.
Miehiä sairastuu koko ajan lisää.
- Heillä on kuumetta ja haavaumia. - Antakaa heille bromidia.
Tätä ei sillä paranneta.
Te olette laivan lääkäri.
Väititte sitä ensin keripukiksi ja sitten denguekuumeeksi.
Olen viimein varma oireista.
Kuumetta, kurtistunutta ihoa, mustaa sappea...
Koleraa.
- Käännytään takaisin. - Koleralaiva ei ole tervetullut.
- Ankkuroidutaan jollekin saarelle. - Olemme avomerellä.
Se vene ajelehti tänne jostain.
Tässä ranskalaisten merikartassa on pelkkiä varoituksia.
Täällä on riuttoja ja atolleja.
Mrs Hargrave -parka. Hän on leski, ja hänellä on pieni lapsi.
Lähettäkää heidät merelle ajelehtimaan.
- Nainen kahden lapsen kanssako? - Pannaan joku miehistä mukaan.
Vaikkapa Kearney. Niin heillä olisi mahdollisuus selvitä hengissä.
Kearney on kurjan joukon paras mies.
ÄIkää kertoko muille miehille. He voivat lähteä keskiyöllä.
Joudummeko meren armoille, koska pari miestä on sairaana?
- Olette hullu. - Ajattelen teidän parastanne.
Mieheni teki lähetystyötä etelämaiden helteessä ja saastassa.
Enköhän minä kestä pari kuumeista merimiestä.
Laivassa on koleraa. Jos jäätte tänne, kuolette.
Voitte ottaa mukaan vain välttämättömät tarvikkeet.
Koko maallinen omaisuutemme on tässä arkussa.
Mrs Hargrave ottaa omaisuutensa mukaan.
Koleraako?
Mr Kearney, saisimmeko kupillisen vettä?
- Sitä ei ole paljon, rouva. - Lapsilla on kova jano.
Poika ei ole edes teidän, joten hänestä ei ole väliä.
Vauvanne ei ole vielä kovin vanha.
Voitte imettää häntä.
En jaksa enää kuunnella lasten ulinaa.
Antakaa sitten heille vettä.
Olen käytännöllinen mies.
Pärjäisin tällä vesimäärällä yksin jonkin aikaa.
Siitä ei riitä jaettavaksi neljälle.
Päästetään lapset kärsimyksistään.
Te ette koske heihin sormellakaan.
Jos he eivät ole hiljaa, heitän molemmat mereen.
Hys, Lilli.
Nyt riittää. Katsokaa muualle.
Tule nopeasti, Richard.
Auta sinä vain äitiä. Kiltti tyttö.
Tule vain, Lilli.
Odota sinä tässä, Richard.
Se on juomakelpoista.
Katsokaa, banaaneja ja papaijoita!
Juuret ovat mainiota ravintoa.
Söimme tarojuurta lähetysasemalla.
Tule, Richard. Täällä on paljon banaaneja!
Haluatko banaania?
Vene tulee.
Vene.
Katso, miten sievä.
Emme voi jäädä tähän. Olemme liiaksi sään armoilla.
Meidän pitää etsiä suojaisampi paikka. Tule, Richard.
Mennään vähän kävelylle.
Noin sitä pitää.
Katsokaa, miten kaunista!
Talo.
Hyvänen aika.
Äiti.
Äiti, äiti!
- Äiti on poissa. - Aivan, äitisi on poissa.
Älä välitä. Tule tänne.
- Äiti on poissa. - Tiedän. Älä välitä.
Omaa äitiäsi ei enää ole, mutta minä olen nyt sinun äitisi.
Ohikulkevat laivat näkevät roihumme.
Kyllä meidät pian löydetään.
Käykää nukkumaan. Silmät kiinni.
Tulen kohta takaisin.
Syö vähän hitaammin, Richard.
Pitele lusikkaa näin.
Te syötte vielä jonain päivänä ravintolassa San Franciscossa.
Teidän pitää oppia kunnon pöytätavat.
Ei saa, Richard!
Emme käyttäydy kuin villit, vaikka olemme kaukana sivistyksestä!
Täysikuu.
He tulevat joka kolmas kuukausi aina täydenkuun aikaan.
Nyt nopeasti nukkumaan.
Tule, Richard.
Ei mitään hätää. Laulan teille kehtolaulun pimeässä.
Sen emo!
Pane se maahan.
- Miksi äiti kylpee vaatteet päällä? - Se on säädyllistä.
- Miksi me olemme alasti? - En jaksa tapella kanssanne.
Ette suostu pitämään vaatteita.
Haluaisin olla kuin Richard. Hän tähtää pissalla käydessään.
Osun keskelle mangonlehteä.
Miksi Richard pystyy tähtäämään, mutta me emme pysty?
Rajattomassa viisaudessaan Jumala päätti...
Luonto antoi meille erilaiset osat.
- Naisilla on... - Kaurikotilo.
Lillin alapää on kuin kaurikotelo.
Minulla on siis kaurikotelo.
- Ja Richardilla on... - Ei, ei.
En ole ehtinyt selittää teille elämän tosiasioita.
- Selitä nyt. - Minun pitää miettiä ensin.
Selitän illalla lukutunnin jälkeen.
Nyt huuhdotaan. Oletteko valmiit?
Miksi ihmiset menevät naimisiin?
Jumala sääti, että miehen ja naisen tulee vannoa vala.
He lupautuvat toisilleen Jumalan ja maailman silmien edessä.
Sitä sanotaan vihkiäisseremoniaksi.
Tässä on seremonia, jonka mukaan isänne vihki uusia aviopareja.
Entä ne elämän tosiasiat?
Kun tytöstä tulee nainen ja pojasta mies...
Milloin se tapahtuu?
Huomaat sen sitten kyllä.
Mistä sen huomaa?
Sinä pyöristyt, ja sinulle kasvaa rinnat.
Alapäästäsi vuotaa verta kerran kuussa.
En halua, että minusta vuotaa verta.
Se kestää aina vain pari päivää.
Se merkitsee, että olet kypsä saamaan vauvan.
- Vuotaako minustakin verta? - Ei.
Sinun äänesi syvenee, ja naamaasi kasvaa karvoja.
Näytät varmasti komealta parrassa, jollet sitten aja sitä pois.
- Haluan vauvan nyt heti. - Vasta, kun olet kypsä siihen.
Sitten joku mies panee vauvan sisällesi kasvamaan.
Naisen sisällä on erityinen paikka-
- jossa vauvalla on lämmintä ja mukavaa-
- ennen kuin se syntyy tähän maailmaan.
Miten vauva pääsee sinne?
Tuota... Kun mies ja nainen ovat menneet naimisiin-
- he makaavat hyvin lähekkäin, ja...
ihan kuin leguaanit, Lilli.
Ne ovat välillä niin lähekkäin, ettei niitä erota toisistaan.
Siinä kaikki. Leguaanit saavat poikasen pian sen jälkeen.
- Oliko siinä kaikki, äiti? - Enimmäkseen.
Tuotako minun piti odottaa koko päivä?
- Tuo ei auta yhtään. - Se rikkoi keihääni! Mene pois!
Veit minun kalani! Painu muualle!
Katso, Richard. Mitä me nyt teemme?
- Mitä me teemme? - Ole hiljaa. Minä mietin.
Lilli!
Richard!
Aurinkokin on jo laskenut. Nyt äiti kyllä suuttuu.
- Mitä sinä teet? - Sain ajatuksen.
Tule, mennään.
Missä te olitte? Tiedättekö, miten myöhä nyt on?
Kanavassa oli vanha hai. Se rikkoi Richardin keihään.
Olen käskenyt pysyä kaukana haista.
- Vene karkasi. - Mitä olemme sopineet?
- Emme saa olla ulkona pimeällä. - Emmekä mennä pohjoispuolelle.
Näettekö? Nyt on täysikuu.
Painukaa suoraan kotiin siitä. Ja antoi olla viimeinen kerta!
Hakekaa palmunlehviä, lapset.
Menkää takaisin sisälle.
Isä meidän, joka olet taivaissa. Pyhitetty olkoon sinun nimesi.
Tapahtukoon sinun tahtosi myös maan päällä niin kuin taivaassa.
Anna meille meidän syntimme anteeksi...
Äläkä saata meitä kiusaukseen...
Sillä sinun on valtakunta ja voima ja kunnia iankaikkisesti.
Sairaus on edennyt jo keuhkoihini.
Minä en ehkä parane enää.
Mitä sitten tapahtuu?
Joudutte jäämään tänne kahden. Jos Jumala suo-
- tapaan taivaassa isänne, ja olemme suojelusenkeleitänne.
Tämä on minun oma paikkani.
Tässä on rauhallista, ja tästä näkee talolle.
Kaivakaa näin syvä kuoppa-
- ja vuoratkaa se lehvillä ja sammaleella.
Sitten panette minut kuoppaan ja tasoittelette mullan ylleni.
Kirjoitan teille rukouksen.
Kaiverramme kyltin, jossa lukee:
"Tässä lepää Sarah Hargrave, Williamin vaimo..."
"...Lillianin äiti..."
Vaikka en olekaan oikea äitisi, haluan, että siinä lukee:
"...ja Richardin äiti."
"Rukoilemme Jumalaa, että Hän täyttäisi tämän viimeisen toiveen."
"Rukoilemme, että Lilli ja Richard huolehtisivat toisistaan"-
- "jatkaisivat opintojaan ja valmistautuisivat laivan tuloon."
Aamen.
Aamiainen näytti tänään erityisen hyvältä.
Älä unohda, että sinä laitat huomenna ruokaa.
- Sinähän se aina unohtelet. - Mitä minä olen unohtanut?
Unohdit värjätä munat.
Minusta munanetsintää on turha järjestää tänä vuonna.
Se pitää järjestää aina, kun kalenterin mukaan on pääsiäinen.
- Minkä takia? - Muuten toinen ei voi voittaa.
Voittaa mitä, Richard?
En minä tiedä. Toisen pitää vain voittaa.
Minusta se on typerää. En tajua, miksi niin pitää tehdä.
Koska äiti haluaisi sitä.
Minä tiedän. Se, joka löytää enemmän munia, saa palkinnon.
Minkä palkinnon?
Jos sinä voitat, saat minulta jotain ja päinvastoin.
Se on loistava ajatus.
Minä piilotin munat rannan ja marja-aukion väliin.
Minä taas kallioiden ja saniaisaukion väliin.
Paikoillanne, valmiina, nyt!
- Minä löysin yhdeksän. - Minä löysin vain kahdeksan.
Minä siis voitin. Missä palkintoni on?
Miksi olit veden alla niin kauan?
Kohta näet.
Siinä on palkintosi.
Säilytän tämän ikuisesti.
Säilytän tämän palkintohelmeni ikuisesti.
Se näyttää hyvältä hiuksissani. Eikö näytäkin?
Vähät minä siitä, mitä sinä sille teet.
Roikuta sitä vaikka nenästäsi.
Siinä sitä taas kierrellään.
Luuletko omistavasi koko riutan?
Luuletko voivasi niellä mitä vain?
Haluaisitko syödä minutkin?
Olen liian nopea, senkin etana. Päihitän sinut mennen tullen.
Voin todistaa sen!
Olen riutan valtias!
Ensimmäisellä kerralla livahdin hailta karkuun.
Tällä kertaa se vaani minua.
Sukelsin veteen ja näin sen kidan satoine hampaineen.
Sen kiduksissa ui pieniä kaloja. Se tuli minua kohti näin...
Se iski ohi, mokoma typerä merietana.
- Tuollainen on typerää. - Eikä ole, vaan vaarallista.
Siksi se onkin typerää. En tajua, miksi teet sellaista.
Minusta tuntuu sen jälkeen niin upealta.
Olen täynnä elämää, kun tiedän olevani riutan valtias.
"Riutan valtias" muka...
- Sinä et pilkkaa minua. - Anteeksi.
Sinä taas hipelöit itseäsi ja tuijotat itseäsi peilistä.
Minä en hipelöi itseäni.
Hipelöit aina noita, kun katsot peiliin.
Mittaan vain niiden kasvua. Etkä saisi nähdä minua alasti.
Miksi en? Olen aina nähnyt sinut alasti.
- Kaikki on muuttunut. - Miten niin?
En tiedä, mutta kaikki on toisin kuin ennen.
Kunpa kaikki olisi kuin ennen. Meillä oli silloin hauskaa.
Muistatko, kun äiti teki meille keinulaudan?
Muistatko, miten leikimme?
"Piiri pieni pyörii."
Richard?
Haittaako sinua, jos siirrän vuoteeni kauemmas sinusta?
Ei. Olisin muuten tehnyt sen itse.
- Miten kauan olet seissyt siinä? - Peitteessä oli verta.
Oletko sinä kunnossa?
Muistatko, kun äiti puhui naiseksi tulemisesta?
- Muistan. - Minä olen nyt nainen.
Richard, herää!
Herää, Richard. Auta minua siirtämään sänkyäni.
- Heti, kun herään. - Sinähän olet hereillä.
- Lopeta. En ole pukeissa. - Kiedo peite ympärillesi.
Tule nyt jo.
- Miksi sinä köyristelet siinä? - Hetkinen.
- Mikä sitä vaivaa? - Se on vähän väliä tuollainen.
- Sattuuko siihen? - Ei.
- Pystytkö kävelemään? - Pystyn, ihan hyvin.
Saan sen katoamaan, jos haluan. Äläkä kysele, miten.
- Salailusi pilaa kaiken. - Kaikki menee muutenkin pilalle!
Mikään ei ole enää kuin ennen!
Siirretään nyt sitä typerää sänkyäsi.
Äiti, en tiedä, mitä tehdä.
Olemme molemmat muuttuneet.
Kaikki on niin merkillistä.
- Olen kyllästynyt nuuskimiseesi. - Ja minä komenteluusi.
Mene pois, Richard.
Hyvä on. Lähden saaren pohjoispuolelle.
Et saa mennä! Nyt on täysikuu. Mehän olemme sopineet niin.
Se oli äidin keksimä sääntö. Hän ei ollut edes oma äitini.
Hän rakasti sinua kuin omaa lastaan!
Olen kyllästynyt sääntöihin. Teen tästä lähtien, kuten huvittaa.
Olen kyllin vanha. Menen ja tulen niin kuin mieli tekee.
Richard, mitä sinulle on tapahtunut?
Minun piti piiloutua.
Pakanat tanssivat ympärilläni.
He olisivat voineet tappaa minut.
Siellä oli yksi pakana. Halusin ensin tappaa hänet.
Sitten en enää halunnut enkä voinut tappaa häntä.
- Hän kertoo sinusta muille! - Ei, koska annoin hänen mennä.
Toivottavasti olet oikeassa. Onneksi olet kunnossa.
Pelkäsin, etten näkisi sinua enää. Ei riidellä enää ikinä.
Ei riidellä.
- Ollaanko ystävät, Lilli? - Ollaan. Aina ja ikuisesti.
- Minua itkettää. - Niin minuakin.
Haluan, että meistä tulee mies ja vaimo.
Tämä sormus... olkoon liittomme merkkinä.
Tämä sormus olkoon liittomme merkkinä, Richard.
Aamen.
- Nyt me olemme... ...yhtä. Aina ja iankaikkisesti.
Katso!
Äkkiä merkkitulen luo!
Entä jos he ovat pakanoita? Minua pelottaa.
Ei sytytetä roihua vielä. Katsotaan, keitä he ovat.
Heitä on kahdeksan.
Tuo, jolla on kevyt pääsuoja, on ehkä nainen.
Nainenko?
Tähtää heitä. He eivät ehkä ole sivistyneitä.
S-i-v-i-s-t-y-n-e-i-t-ä.
Muista, että äiti käski puristaa kättä.
Minä olen Richard. Olemme odottaneet teitä kauan.
Minä olen Lilli. Viekää meidät takaisin sivistyksen pariin.
Mitä?
Minä olen Jacob Hilliard, tuon aluksen kapteeni, ja me...
- Onko tämä teidän maatanne? - On. Taloni on tuolla.
Tarvitsemme juomakelpoista vettä.
Saisimmeko luvan laskea rantaan?
Kyllä. Olette tervetulleet.
Voisitteko pukeutua? Haen tyttäreni.
- Eikö tuo kaulaside kurista teitä? - Ei toki.
No, ehkä joskus. Olisin kiitollinen, jos te...
- Miten tuolla keihästetään kaloja? - Se ei ole keihäs.
- Mikä se sitten on? - Se on kivääri.
Sillä voi ampua pään irti.
Ovatko he haaksirikkoutuneita?
He ovat outo sekoitus sivistystä ja tietämättömyyttä.
Heidän vaatetuksensa on varsin niukka.
Onko minussa jotain hullusti?
Tämä on aivan taivaan värinen.
Olkaa hyvä vain.
Tässä on toinen veljellenne.
- Hän on aviomieheni. - Vai aviomiehenne?
Äiti kuoli kuusi vuotta sitten.
- Mistä tiedätte ajan kulun? - Äiti opetti.
12 täyttä kuuta on yhteensä vuosi.
Vietämme joulua, kiitospäivää ja pääsiäistä-
- mutta emme ehkä ihan oikeina päivinä.
Ihme, että olette selvinneet täällä Jumalan hylkäämässä paikassa.
Ei Jumala ole tätä paikkaa hylännyt, kapteeni Hilliard.
Ruoka on erinomaista. Saanen kiittää kokkia.
Ruokailuvälineetkin ovat itse tehtyjä.
- Kupit, lusikat... - Kerrassaan nerokasta.
Eikö mr Quinlan liity seuraan?
Merimiehet viihtyvät omissa oloissaan.
Ei ihme, ettei teitä löydetty. Tätä saarta ei ole kartoissa.
Ihme, että löysimme teidät.
Saaren pohjoispuolelle tulee aina välillä pakanoita.
Siellä on hautausmaa.
Ruoka on todella herkullista laivamuonaan verrattuna.
- Mitä se on? - Ankeriaslientä.
- Ankeriastako?! - Vain liemessä on ankeriasta.
Valkoiset palat ovat merisiilin lihaa.
Kiitos vieraanvaraisuudestanne. Haluaisimme korvata sen.
Voitte viedä meidät takaisin sivistyksen pariin.
Täällä mahtaa olla todella tylsää.
Mitä "tylsä" tarkoittaa?
Tylsä tarkoittaa sitä, ettei ole mitään tekemistä.
Teillä on varmasti ollut tylsää.
Meillä ei ole ikinä tylsää.
Saappaat, paita, takki ja housut.
Sylvia saa selostaa naisten vaatteet.
Jatkakaa.
Nappeja! Äidin leningissä oli nappeja, muistan sen.
Siinä on pitsiä.
Käännä pääsi pois, Richard. Esittelen Lillille alusvaatteita.
Olet tosin tainnut nähdä jo melkein kaiken.
- Mitä sillä tehdään? - Se puetaan vyötärölle näin.
Sitten kiristetään narut.
Älä katso, Richard. Esittelen Lillianille salaisuuksia.
Katso. Tässä on samettiplyysiä. Ja nämä ovat hopeaa.
Se on hurjan pehmeää.
Hiusharja ja kampoja, puuterihuisku.
Poskipunaa ja puuteria.
Laventelivettä.
Parfyymia.
Ja käsipeili.
Olet hyvin sievä. Ihonväriäsi voisi tosin hieman parannella.
- Mikä ihossani on vikana? - Se on päivettynyt.
- Vaalenna sitä sitruunamehulla. - Miksi?
Et kai halua, että sinua luullaan peltotyöläiseksi?
En.
- Se löyhkää kuin kalan rasva. - Se on kallisarvoista.
Johan nyt. Näytät komealta puvussasi.
Kovin komealta.
Onko minulla liikaa poskipunaa, Richard?
Ei. Näytät kauniilta.
Kiitoksia, arvon herra.
Nyt ei ole enää mitään tekemistä.
- Mennään ulos laskemaan tähtiä. - Sitäkö te teette iltaisin?
Joskus. Välillä minä puhallan pilliin ja me laulamme.
- Me parittelemme ja nukumme... - Parittelette?!
- Paritteletteko te usein? - Aina, kun mieli tekee.
- Ihan noin vain, niinkö? - Aivan.
Joskus me tanssimme. Näytetään, Richard.
Piiri pieni pyörii Lapset siinä hyörii...
Kokeile sinäkin.
Tuo ei ollut tanssimista. Se oli lapsellista ja moukkamaista.
- Miten niin? - Aikuiset eivät tanssi noin.
Meidän pitää opetella tanssimaan San Franciscoa varten.
- Minä voin opettaa. - Hienoa!
Tanssitaan "espanjanpokeria". Se on vähän tuhma tanssi.
Sä lihan kutsua kuuntele Mua posk elle suutele
Ja nyt hitaammin.
Yksi, kaksi, kolme...
Tanssit hienosti, Richard.
Lillianin pitää hioa käytöstään. On epäkohteliasta poistua noin.
Hän saa luvan oppia odottamaan vuoroaan.
Yksi, kaksi, kolme...
Sylvia opettaa minulle masurkkaa.
Näytän sinulle sitten, kun opin sen.
- Sinä valehtelit minulle. - Milloin muka?
Sanoit kerran, ettet ikinä satuttaisi minua.
- Miten olen satuttanut sinua? - Tuijotat Sylviaa koko ajan.
Anteeksi.
Hän on vain niin erilainen.
Millä tavalla?
Näkeehän sen. Hänellä on vaatteet.
Sanoit, että sinusta vaatteet ovat typeriä ja turhia.
Niin ne ovatkin. Minä vain...
Haluaisin nähdä hänet ilman niitä.
Haluaisitko katsella häntä, koska et näe häntä?
Kyllä.
Halusin aiemmin aina mennä saaren kiellettyyn pohjoisosaan.
Muistan kyllä.
Muistan myös, mitä sinulle melkein tapahtui siellä.
Hyvää yötä, Richard.
- Mitä sinä olet tehnyt? - Etkö pidä siitä?
En. Pese naamasi.
Pidät kyllä siitä, kun Sylvia maalaa itseään.
Ei riidellä, Lilli. Lupasimme, ettemme riitelisi koskaan.
Et syö enää aamiaista. Oletko sairas?
Richard, aloitetaan jo!
Lupasin opettaa hänet kalastamaan.
Täällä me nyt olemme kahden kauniilla kalalammella.
Kuka tahansa voi nähdä meidät.
Katsokaapa tätä, arvon herra.
Meidän tarvitsee vain laskeutua alemmas.
Niin olemme piilossa uteliailta katseilta.
Nyt voimme tehdä, mitä haluamme.
- Ihana näky. - Painukaa pois täältä!
- Älä nyt viitsi. - Richard!
Ei hän kuule. Hän on telmimässä miss Sylvian kanssa.
Richard...
- Missä kaunis helmesi on? - En tiedä, mistä puhutte.
- Missä valkoinen helmesi on? - Talossa.
Lilli...
Nyt ei ole sopiva hetki ajatella Lilliä.
Lupasin, etten koskaan satuttaisi häntä.
Hän on saanut pitää sinut kokonaan itsellään.
- Ette ole sentään naimisissa. - Olemme me.
Ette oikeasti. Viidakkoseremonianne ei ole pätevä.
Minusta se on täysin pätevä.
Seuraisit sydämesi ääntä.
Lilli on minun sydämeni.
Missä se on?
Et voi jättää minua tänne. Se on hyvin epäkohteliasta.
Et ikinä sopeudu sivistyksen pariin.
Richard!
- Laukaus kuului talosta. - Hae toinen kivääri.
Tapa hänet!
Varo!
- Auttakaa! - Quinlan, sinä tapat hänet!
Nyt riittää, Quinlan. Kuulitteko?
- Lopeta. - Quinlan!
- Päästä irti. - Katkaisen hänen kaulansa!
- Päästä irti! - Totelkaa, Quinlan.
- Painu helvettiin! - Joudut hirteen kapinasta.
- Ase pois, Quinlan! - Juokse, Richard!
- Oletko kunnossa? - Olen.
Kestän myrskyt hyvin. Olen perinyt sen äidiltä.
Aivan.
Kapteeni Hilliard haluaa kuulemma lähteä heti aamusta.
Hänen tyttärensä siis haluaa lähteä heti aamusta.
En välitä Sylviasta tippaakaan. Tiedän sen nyt, Lilli.
Sinä olet minulle tärkein koko maailmassa.
Nosta sinä purjeesi heti aamusta. Me emme lähde.
En ymmärrä, mitä tarkoitat.
Muistatko kehtolaulun, jota äiti aina lauloi meille?
Muistan minä.
Opetatko minua soittamaan sen?
Miksi?
Se taito tulee tarpeeseen.
Sisälläni kasvaa vauva.
Mistä sinä sen tiedät?
Kyllä nainen tietää nämä asiat.
En halua, että vauva syntyy sivistyksen parissa.
Sen pitää syntyä täällä.
Täällä ei ole pahuutta, valheita eikä aseita.
Olet oikeassa.
Jäädään tänne kolmisin.
Minä rakastan sinua, Lilli.